« Efectes de la globalització | Inici | Bruno Trentin »
La Convenció pel Futur i el malestar polític
Per Raimon Obiols | 16 August, 2007
![Imprimir Imprimir](http://www.noucicle.org/obiols/wp-content/plugins/wp-print/images/print.gif)
L´estudi Índex de la satisfacció política a Catalunya, que acaba de publicar el Centre d’Estudis d’Opinió de l’Institut d’Estadística de Catalunya, podria titular-se perfectament «Índex de la insatisfacció política a Catalunya» . El 59,8% dels enquestats, en efecte, es declara “insatisfet” amb la política, un percentatge que s’ha incrementat en 5,6 punts en els darrers quatre mesos.
L´estudi del CEO descriu així els criteris que s´han utilitzat per agrupar en quatre categories les opinions dels enquestats : La tipologia de la satisfacció ciutadana és elaborat a partir del creuament de dues variables de la satisfacció política : la conjuntural i l´estructural. Com a resultat, es poden definir quatre perfils diferenciats d´individus. Els integrats satisfets són els que es troben satisfets estructuralment i, per tant, integrats en el sistema polític i, a més, es mostren satisfets amb la conjuntura política. Els integrats insatisfets són els que es troben satisfets estructuralment, però se senten insatisfets o crítics amb la situació política actual. El grup dels desvinculats satisfets són els que tot i mostrar-se insatisfets estructuralment, se senten satisfets amb la situació política actual. L´últim grup és el dels que es troben insatisfets tant estructuralment com conjuntural, els desvinculats insatisfets.
Sobre aquesta base, els percentatges són els següents: Integrats satisfets 27,4% ; integrats insatisfets 12,7 % ; desvinculats satisfets 23,5% ; desvinculats insatisfets 36,4%. Segons el CEO, aquestes dades, mostren «una evolució destacable» respecte al darrers estudi, efectuat el mes de març passat. Diu el CEO : «Si aleshores la diferència entre els desvinculats insatisfets, i els integrats satisfets és el grup diametralment oposat a l´anterior, era de tant sols 3 dècimes, actualment el descens dels integrats satisfets ha fet que aquesta diferència s´hagi eixamplat de nou fins a situar-se en 9 punts a favor dels desvinculats insatisfets.Entre les posicions centrals, el percentatge de desvinculats satisfets també ha experimentat una lleugera baixada, passant del 25,6% al 23,5% actual. Mentre que, per la seva banda, el grup dels integrats insatisfets ha augmentat en 1,4 punts passant del 11,3% al 12,7%».
A Catalunya ha crescut doncs, en els darrers mesos, el malestar políticc, que el baròmetre del CEO defineix com «el descontentament dels ciutadans amb la situació política i econòmica en general, així com cap als partits i els polítics en el seu conjunt». Sens dubte els cruixits de les infraestructures, les catastròfiques avaries elèctriques i ferroviàries, els col·lapses de les autopistes i de l’aeroport, etc., hi tenen molt a veure. Però seria un gravíssim error que en el món polític no es comprengués que el problema és més de fons, més complex, més alarmant, i que no podrà resoldre´s ni amb pegats ni amb improvisacions.
Aquest baròmetre del CEO és un senyal més que ve a afegir-se a molts altres. No indiquen una “despolitització“ de la nostra societat. Indiquen una demanda d’una altra política, d´una renovació radical de la «política realment existent», dels seus instruments i dels seus objectius, de la seva comunicació del seu sentit, de la seva relació amb la societat. Tot això requereix urgentment una àmplia discussió a Catalunya, en la que la Convenció pel futur pot jugar un paper especialment eficaç si sap fer les coses bé, és a dir : si sap posar-se generosament al servei dels ciutadans, si sap ser coherent amb els valors de l’esquerra, i si sap desenvolupar un debat de fons, no per divagar, sinò per concretar. La feina és apassionant, perquè darrera de senyals com el d’aquest estudi del CEO no hi ha només elements de preocupació s’hi albiren possibilitats per a nous començaments.
Categories: Política catalana | 2 Comentaris »
August 16th, 2007 a les 23:30
Estic molt d’acord amb l’anàlisi que feu de la situació actual. Crec que hem perdut aquell valor de Campalans de considerar pedagogia i política conjuntament. Ens dediquem a explicar el que fem o no hem fet encara, però el perquè ho fem i perdre temps en compendre la realitat ens costa més. Ser políticament correcta ens porta a no reconèixer allò que no ens agrada o no podem canviar i per això a vegades sembla que governem un pais irreal o com a mínim superficial. Quan de cop i volta hi ha fets que ens fan trontollar els esquemes improvisem solucions i debats però el debat real i necessari és el que s’ha d’impulsar en espais com el convenció pel futur, tot esperant que desprès no quedi en un bonic llibre per a les estanteries de quatre cases il·lustres sinó que sigui una veritable fulla de ruta del pensament i de l’operativa d’un model de govern d’esquerres
August 26th, 2007 a les 12:55
Benvolgut,
ja que a l’apunt es parla de les dades del CEO i de malestar polític, crec que també és rellevant comentar que entre els qui volen un estat dins una Espanya federal (i que no s’ha volgut federar quan l’Estatut li ha donat l’oportunitat) i els qui en volen un d’independent sumen el 50,9%. Més de la meitat de la població, doncs. Davant d’aquestes dades, assumir el projecte de construcció d’aquest estat que molts volem pot no ser la voluntat del PSC, però tampoc és acceptable que per connivència amb el nacionalisme espanyol s’impedeixi l’expressió democràtica de la voluntat política de les persones en un referèndum que permeti decidir sobiranament si ens dotem o no d’un estat propi.
La unitat d’Espanya no pot ser un motiu per frenar el progrés de les persones.